Anna?
Var är Anders?
Anna?
Var är Anders?
Här är det.
Vill du ha lite mjölk?
Anders!
Kom!
Anna? Hallå?
Hej! Öppna, Anna.
Hej!
- Är lägenheten fin, tycker du? - Absolut.
- Har du inte stigit upp? - Jag kunde inte sova och vaknade nu.
- Du vet att det är viktigt med rutiner. - Javisst. Han sover här inne.
Som domstolen bestämt får din exmake inte veta var ni bor.
- Om du vill ha en telefon... - Det vill jag inte.
Om du vill ha telefon måste du säga till oss.
- Anders skola hålls också hemlig. - Anders ska inte gå i skolan.
Han är inte redo för det. Jag kan läsa med honom här hemma.
Alla barn ska gå i skolan.
Som det är nu kan Anders börja leva ett helt normalt liv.
Han börjar skolan på onsdag. Han ska också vara utomhus.
Han behöver vara med andra barn.
Du ska sova hos mig, eller hur?
...ser mamman misshandlas... Pappan höll hans huvud under vattnet...
Hej då, älskling!
Hallå!
Ursäkta.
De har flyttat hållplatsen. Den är precis här borta.
Hej!
- Hej. Jobbar du här? - Javisst.
- Gick det bra med busshållplatsen? - Ja.
Jag är lite nervös i dag. Min son har börjat skolan precis.
Du behöver inte ursäkta dig. Jag är rätt orolig själv.
Kan jag hjälpa dig med nåt?
- Jag såg att ni har babycall. - På avdelningen där borta.
Det är inte min avdelning, men...
- Hur gammal är babyn? - Han är ingen baby. Han är åtta år.
Jag är nog en väldigt orolig mamma, men jag kan inte hjälpa det.
Jag förstår precis.
Det är ju bara för att du tycker så mycket om honom.
Den här är på extrapris. En bra modell.
Två kanaler, stötsäker, bältesclips...
Jag vill kunna höra honom när han ligger i andra rummet.
- Det kan du med den här. - Vad bra.
Tack för hjälpen.
Se vad jag har köpt.
Är det vårt hus?
Teckna sjön också, så läraren ser hur fint du bor.
- Var är den? - På andra sidan skogen.
- Vi kan gå dit när det blir varmare. - Lovar du...på hedersord?
Hallå, hör du mig? Anna till Anders, kom.
Mamma, var är du?
Hallå? Anna till Anders, kom.
- Coolt! Har du köpt en walkie-talkie? - Nej, en babycall.
- Mamma, mamma! - Du måste prata i den här.
Var försiktig.
Jag är en walkie-talkie!
Anders till mamma. Gissa var jag är.
Var kan Anders vara?
Jag är borta.
Gissa var jag är.
Så.
Du får inte röra den. Så hör jag dig när du sover.
Du får vara stor, och jag vet att du har det bra.
- Ska inte du sova här? - Jag sover i mitt rum och du i ditt.
Coolt!
- Jag är ett monster! - Nej, nu ska vi inte leka mer.
Du vet att mamma älskar dig och inte kan leva utan dig.
- Sov gott. - God natt.
Helge, jag vill prata med dig.
- Jag ska till jobbet. - Kom, så sätter vi oss.
Jag förstår inte vad du frågar om.
Vad ska vi göra om din mamma inte kan andas eller får hjärtstillestånd?
- Vi ska väl hjälpa henne. - Hon kan snart hamna i respirator.
Så svag som hon är klarar hon aldrig det.
Hon satt ju upp i sängen för två dar sen.
Jag vet.
Vad händer om ni inte använder respiratorn?
Då dör hon.
Jag vill bara att du tänker igenom det.
Fråga dig själv vad du tror att din mamma hade velat.
Jag kommer sen. Hej då.
- Har du några fyror? - Du frågar bara om fyror. Finns i sjön!
- Nej! - Har du några sjuor?
Ja, det har jag.
Nej, jag vill inte!
Håll käften!
- Släpp, för fan! - Nej, släpp mig!
Släpp mig!
Nej! Nej!
Jag vill inte! Släpp mig!
Nej! Nej!
Nej!
- Vad är det? Jag ska ju vara i skolan. - Nej, i dag har vi skola hemma.
- Vem är det? - Grete och Ole från socialbyrån.
Jag kommer.
Hej.
- Varför är han inte i skolan? - Han är lite sjuk.
- Varför sover han inte i sitt rum? - Han gjorde det, men...
Hur tror du det ser ut med tanke på resningen?
- Vilken resning? - Det är inte säkert.
- Det blir nog så. - Vad pratar ni om?
Din exmakes nya advokat har klagat på domen.
- Han menar att bara en part blivit hörd. - Ni vet ju vad han gjort.
Han menar att bevisen är för svaga och att du är enda vittnet.
Han försökte kasta ut honom genom fönstret.
- Vad ska jag göra? - Sluta ljuga om varför Anders är hemma.
Vi måste gå, Ole. Tar du mappen?
Vi kommer att följa dig noga. Domstolen fäster stor vikt vid vår bedömning.
Torstein, kan du sätta på en film i stället?
Hej!
Fick du den inte att funka?
Jag hörde nåt jag inte förstår.
Det var ljud som inte kom från min son.
Det glömde jag säga...
Du hörde säkert en annan babycall.
- Kan man höra andras ljud? - Ja, från en i närheten.
Men då är det bara att byta kanal.
Jag vaknade av att ett barn skrek jättemycket.
Titta här.
Det här är kanalväljaren. Men båda två måste stå på samma kanal.
Sen kan du sova lugnt.
- Jag skulle ha varit tydligare. Förlåt. - Det är okej.
Helge! Du har telefon.
Jag måste gå. Kom tillbaka om du får fler problem.
Eller om du vill prata. Det är bara trevligt.
Jag har lunch klockan tolv, så...
Vad har du gjort?
Han ska följa med mig hem.
Hej, jag heter Anna. Vad heter du?
- Vi måste prata med dina föräldrar. - De är inte hemma.
Är ni hungriga? Ska jag göra pannkakor?
50 meter...
Anders?
Du vet att ni inte får gå ut.
Anders?
Anders!
Var har du varit? Var är din vän?
Du har förstört teckningen.
- Jag kan sudda bort det. - Du kan inte sudda bort blod.
Vad pratar du om?
Det där har inte jag gjort.
- Det måste ha varit din vän. - Det var det inte alls!
Anders!
Du får inte gå ut!
Anders!
Det här är inte kul.
Du får inte göra så här!
- Jag menade inte att... - Sch!
Kom fort!
Du såg alltså nån lägga en sovsäck i bilen-
- och tänkte att det var ett lik.
Du har en fantastisk fantasi.
Du påminner om min mamma. Hon föreställde sig också en massa hemskt.
En gång ringde hon polisen när en man frågade om vägen.
Tror du att jag fantiserar?
Jag tror att du är en fin och väldigt känslig människa...
...som har sovit för lite på sistone.
Det är inte ofta man träffar folk som man har lust att prata med.
Mamma tog ofta med mig hit.
Innan hon blev sjuk. Hon ligger på sjukhus nu.
Jag såg dig här häromdan. Jag var på väg att gå fram och säga hej.
Jag har aldrig varit här förut.
- Jag är säker på att det var du. - Du måste ha tagit fel.
Då måste det ha varit nån som var väldigt lik.
Jag skulle demonstrera en kamera för en kund-
- och skulle ta en bild. Det var då jag såg dig, eller den jag trodde var du.
Har du kommit hem nån gång och inte vetat var du varit?
Jag...minns plötsligt inte.
Jag kommer ihåg att jag lämnat Anders i skolan. Sen är flera timmar borta.
Det beror säkert på att du sover för lite.
När mamma blev sjuk kunde jag inte heller sova. Man blir helt tokig.
Man går runt som i ett dis. Jag kunde inte jobba.
Om det är nåt du tänker på eller är bekymrad över...
Jag vet att vi inte känner varann så bra.
Men om du vill prata...
Du är snäll.
Du är verkligen jättesnäll.
Du kommer säkert inte minnas att du satt här.
Titta, det blev bra.
Om du vill, så kan...
Jag kan skriva ut fotot-
- så har du ett bevis på var du har varit i dag.
Där har du ett bevis på vem du drack kaffe med i alla fall.
- Vem är det? - Ingen.
- Jag ser att det är nån. - Det är en vän.
Du har inga vänner. Det har pappa sagt.
- Mamma har en vän och du har en vän. - Inte du!
Vad gör du?
Anders...
Öppna dörren!
Var har du hittat nyckeln?
Varför svarar du inte? Du får aldrig låsa dörren igen, lova mig det.
Lovar du det?
- Hur kan du sätta upp en bild på honom? - Han är min pappa.
Kommer du inte ihåg vad han har gjort? Hur kan du göra så?
Du...
Förlåt.
Du behöver inte vara rädd. Jag vet att det är svårt, men du måste glömma det.
Efter det han gjort får han aldrig mer träffa oss.
- Du talar inte sanning. - Jo, det är sant.
- Han vet inte ens vad vi heter. - Det gör han visst.
Varför säger du så?
- Jag får inte säga det. - Vad pratar du om?
- Vem säger det? - Han.
Vem då?
Har du träffat pappa?
- Var då? - På skolan.
Han har varit där två gånger.
Det är inte sant...
- Han är i ett möte. Återkom i morgon. - Jag väntar här tills han kommer.
- Pojken kan ju gå till sin klass. - Han stannar hos mig!
Han säger att hans pappa varit här. Han har besöksförbud!
Hej. Ska vi prata lite?
Sa han det bara helt plötsligt?
- Hade ni bråkat och han ville ge igen? - Han skulle inte ljuga om det.
Han har gjort det förr. Han sa en del som inte var sant.
Han var rädd och kunde inte skilja dröm från verklighet.
- Han också? - Vad menar du?
Då din exmakes advokat ifrågasatte saker kollade vi upp det du sagt till oss.
Det var väl en hel del som inte är sant?
Du sa att du är utbildad lärare men finns inte registrerad på nån skola.
Jag ville bli det.
Det är skillnad på att vilja bli nåt och att vara det. Förstår du den skillnaden?
Jag vet när nåt är viktigt eller farligt.
Vi är väldigt bekymrade.
Ärendet kommer upp igen och hur det går vet vi inte.
Om vi får fler anmälningar om problem-
- måste Anders kanske sättas i fosterhem medan saken utreds.
Är du ledsen?
Jag menade inte att vara dum.
Hur kan jag göra det bra igen?
Kan vi inte åka nånstans, bara vi två?
Jo, men vi måste stanna här lite till.
Varför det?
Jag måste vänta tills jag inte är så rädd.
Denna gång ska jag inte-
- släppa taget.
Var är han?
Säg var han är!
"Var är han?"
"Säg var..."
Hej! Jag kan ta en paus om två minuter, om du...
- Eller vill du köpa nåt? - Jag behöver nåt som kan spela in ljud.
- Musik eller röster? - Röster.
Säg nåt, så kan vi lyssna.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Hej, jag heter Helge.
Jag undrar om du vill gå ut och äta en dag.
Bara om du har lust, så klart.
Ska vi se om den fungerar?
Hej, jag heter Helge.
Jag undrar om du vill gå ut och äta en dag.
Bara om du har lust, så klart.
- Den fungerar. - Jag kan inte lämna Anders ensam.
- Ta inte av dig, du blir kall. - Det är varmt.
- Ska de till stranden? - Jag vet inte.
- Jag vill också dit. - Inte nu.
Du lovade att vi skulle gå till stranden när det blev varmare.
- Får jag bada? - Det är för kallt. Kanske till sommaren.
- Spring inte, du kan ramla. - Jag är åtta, jag ramlar inte!
Anders.
- Var är sjön? - Precis här.
Är det här?
Ja, det är här. Men...
Du sa att du skulle sluta ljuga.
Det sa du!
Jag ska säga det till läraren.
Du får inte säga nåt till läraren! Då tar de dig ifrån mig.
Förlåt, Anders! Det var dumt gjort.
Anders, vänta!
Vänta!
- Du glömde kanske att låsa. - Nej, det gjorde jag inte.
Vänta här och var tyst.
- Vad var det, mamma? - Jag vet inte.
Skynda dig! Stanna där.
Jag hittade ingen handduk.
- Tänker du döda mig? - Vad gör du här?
- Hur kom du in? - Vi har nycklar till alla lägenheter.
Hur går det, Anna? Blir det inte ensamt?
Det kan inte vara lätt för en ung kvinna som du att vara ensam.
- Jag är inte ensam, jag har Anders. - Jag menade inte det.
Du känner ingen. Du behöver nån.
- Jag känner nån. Jag har fått en vän. - Nej, det har du inte.
Såna som du är för rädda för att träffa nån, därför är ni alltid ensamma.
Sluta! Jag berättar det för Grete.
Har ingen sagt nåt? Hon har slutat.
Nu är det jag som avgör om du får vårdnaden om Anders.
Jag kommer tillbaka i kväll.
Jag har precis haft rast.
Jag tänkte bara fråga om du vill komma på middag klockan sju i kväll.
Om det passar, så får du träffa Anders också.
Klart det passar. Det vill jag hemskt gärna.
Här är vår adress.
Tack.
- Vad var det som inte gick? - Jag försökte, men kunde inte...
Ställ in ISO-talet och sätt den på auto.
Ta bilden då.
Ta bilden.
Det är bara en tidsfråga. Hon kommer aldrig kunna andas utan hjälp.
Tänk igenom det, Helge.
Hej!
- De här är till dig. - Tack. Kom in.
- Och till Anders. - Så snällt.
Han har lagt sig- han mådde inte bra.
- Är det nåt allvarligt? - Han var bara lite trött efter skolan.
- Han och en vän leker på rasterna. - Så bra att han har en vän.
Han har aldrig haft nån förut.
- Det är bra för honom. - Jag vet inte.
- Är du hungrig? - Javisst.
Det var gott!
Nej, det var det inte.
Förlåt.
Det känns konstigt att vara här.
Jag växte upp i det här huset.
Sa jag inte det? I den andra uppgången.
Vi flyttade när mamma blev för dålig för att gå i trapporna.
Du och mamma är lite lika.
Hon var också rädd för att nåt skulle hända.
Jag fick inte gå ut ensam när jag var liten.
- Vad var hon mest rädd för? - Allt. Jag menar allt!
Att jag skulle bli förkyld eller överkörd-
- gå in i en främmande bil-
- halka på isen.
Drag var hon vansinnigt orolig för.
Det fanns inget värre för barn.
Hon rökte 20 Pall Mall om dan.
Men vädrade hon? Nej!
Det är ett av mina första minnen.
Jag satt i baksätet i bilen. Mamma och pappa satt fram och rökte som bara den.
Men öppna inte fönstret för guds skull!
Det var inte klokt.
Vad hände med din pappa?
Han dog när jag var ung.
Men jag träffar honom då och då.
Och pratar lite med honom.
Jag har fantasi, jag också.
Vad är ditt första minne?
Jag minns nästan inget från min barndom.
En sak som jag minns är att jag...
Jag är med en kvinna vid en insjö.
Vi badar och hon lyfter upp mig och håller om mig.
Hon är väldigt glad.
- Din mamma? - Jag vet inte.
Jag är nästan avundsjuk på ditt dåliga minne. Jag minns allt.
Och det är inte alltid kul.
Hur vet du att det du minns är sant?
Det har jag aldrig tänkt på.
Jag ser sånt som jag vet inte är sant.
Det händer varje dag. Jag vet inte vad jag ska ta mig till.
- Har du pratat med en läkare? - Nej! Då tar de Anders ifrån mig.
Anders pappa har en advokat.
Om jag berättar för läkaren vad som händer med mig, så tar de Anders.
Vill du höra en sak?
Det är ett barn som gråter.
Det är inte inbillning.
Du har bara fått in en annan babycall.
Jag hörde en pojke som skrek: "Jag vill inte!" som om nån gjorde illa honom.
Eller så ville han inte lägga sig.
Du var sliten och började tänka för mycket.
Jag menade inte så.
Om jag hörde såna ljud hade jag också blivit rädd.
Ska vi lyssna på den nu?
Tror du att jag inbillar mig?
Jag hoppas nästan det.
Kan du öppna? Säg att du passar Anders och att jag inte är här.
- Vem är det? - En man. Säg att jag inte är här.
Hej! Du måste vara Anders.
Jag heter Helge.
- Vet du vem som ringde på? - Det var jag.
Vet du vad?
- Jag har en present åt dig, i köket. - Jag får inte ta emot nåt av främlingar.
Det förstår jag. Men jag känner din mamma, så jag är ingen riktig främling.
Jag måste vara lydig, annars blir mamma arg.
Det går nog bra. Hon är ju så snäll.
Hon gör likadant som din mor.
Vad menar du?
- Vad vet du om min mamma? - Såna som vi känner igen varann.
Du får inte säga nåt. Då blir det bara värre.
Har han gått? Vad sa han? Du ska inte lyssna på vad han säger.
- Vad har du berättat om mig? - Vad menar du?
- Vad vet du om mig egentligen? - Jag har inte pratat med honom om dig.
- Vart ska du? - Prata med Anders.
- Nej, han sover! - Jag pratade nyss med honom.
Du får inte gå in där. Han är min son, ingen går in där!
Helge, gå inte!
Helge!
Gör det ont?
- Vi hjälper varann. - Vi hjälper varann.
- Behöver du hjälp? - Nej.
Letar du efter Helge?
Han är på sjukhuset. Det var nåt med mamman.
- Ska jag säga att du har varit här? - Nej.
Får jag vara ensam med henne?
Hej!
Vet du varför du är här?
Du hittades på en parkeringsplats och var förvirrad.
Du måste ha fått nåt anfall. Har det hänt förr?
- Jag mår bättre nu. - Tar du mediciner?
- Vad har jag för kläder på mig? - Nåt kvarglömt som du fått låna.
Jag vill ha mina kläder.
Dina kläder var våta. De ligger i påsen där.
Va?
Hej!
- Var är Anders? - Vad har hänt med dig?
- Inget. Har du sett Anders? - Han är i musikrummet.
- Jag vill prata med dig. - Det passar inte nu.
Det avgör jag.
Jag försökte nå dig men har inget nummer.
Vi har ingen telefon. Vad gällde det?
Anders gymnastiklärare såg att han hade blåmärken på bägge armarna.
Det ser ut som om nån hållit fast honom.
Han vet inte hur han fått dem. Vet du nåt?
Han hade dem inte i morse. Det måste vara nån av eleverna.
Så det har inte hänt nåt hemma?
Menar du att jag har gjort det? Jag skulle aldrig kunna göra Anders illa.
Du kan fråga honom själv. Jag går och hämtar honom.
Nej, Anders ska vara här tills nån hämtar honom.
Läraren är hos honom tills vi har löst det.
Han är med mig. Det är min son.
Det vet jag, men vi måste göra så här när vi misstänker nåt.
- Kan jag gå? - Varsågod.
Eva kan följa dig ut.
Jag måste på toaletten. Det är väl inte olagligt?
Du får inte gå dit. Stanna!
- Anders! - Du får inte gå dit.
- Du får inte ta honom med dig! - Han är i fara. Nån har skadat honom.
Herregud!
Vad har hänt? Vem har gjort så här?
Har du träffat pappa? Har han gjort det här?
- Det måste ha gjort fruktansvärt ont. - Det gör inte ont. De är inte mina.
Vad pratar du om? Det är klart att de är dina.
Anders?
- Så om jag ringer dit, så undersöker de? - Helge...
Det är en kund här... Minns du henne med babycallen?
- Är hon här? - Nej, en annan med samma problem.
- Vad hör du? - Brus och en kvinna som gråter.
Det är antagligen ljudet från en annan babycall.
- Kan nån annan höra vår också? - Det är möjligt.
Byt bara kanal, så försvinner det.
Det enda jag måste tänka på-
- är Anders.
Utan honom så tillhör jag inte världen.
När de la honom i min famn-
- tänkte jag: "Spring, Anna!"
"Ta honom med dig och spring."
"Det är bara du som kan rädda honom."
Men det gjorde jag inte.
Nästa gång ska jag springa.
Det blir snart...
Anna, släpp in mig. Jag har pratat med Anders pappa. Han är på väg hit.
- Va? Kommer han hit? - Ja, för att hämta Anders.
Han får det bättre där.
Tror inte du det också, om du tänker efter?
Om du inte öppnar, får nån bryta upp dörren, och då blir det ännu värre.
- Var är han? - Han är trött. Låt honom sova lite till.
- Okej. Vad är det där? - Mina kläder. De är blöta.
Låt dem inte ligga där. Golvet blir förstört.
Du kan sätta dig där.
- Vad har hänt med dig? Har du slagits? - Jag har ramlat.
- Du ramlade och blev våt? - Jag vet inte. Jag...
Jag trodde att jag var under vatten.
Man blir inte våt av att tro att man är under vatten.
Du vet inte vad du sysslar med, eller hur?
Det måste kännas för jävligt.
Vi kanske kan se mer av varandra efter det här.
Du behöver nån som tar hand om dig.
- Vill du det? - Klart jag vill.
Anders kan vakna.
Den här behöver du inte längre.
- Vart ska du? - Ta papperna. Jag behöver dem inte mer.
Han borde vara här nu.
Där är han.
Väck Anders och gör honom klar.
Klä på dig, älskling. Vi ska sticka strax.
Anna!
- Anna, vad är det som händer? - Vi packar. Vi ska i väg nu.
Anna!
Nu ska vi vara tillsammans.
Vi ska vara tillsammans för alltid, som jag lovade dig.
Kom! Du behöver inte vara rädd, jag lovar.
Anna?
Var är Anders?
Hon bodde där ensam.
Sonen blev dödad för två år sen.
Exmaken hade länge misshandlat dem. Han tog livet av sig själv och pojken.
Det är inte sant. Jag var i lägenheten och pratade med pojken.
- Vem är han? - Vaktmästaren.
Han skulle reparera nåt i badrummet.
Hej, jag heter Helge.
Jag undrar om du vill gå ut och äta en dag.
Bara om du har lust, så klart.
Hej, jag heter Helge.
Jag undrar om du vill gå ut och äta en dag.
Bara om du har lust, så klart.
Anders...
Anders.
- Du måste få nån att hjälpa dig. - Ingen kan hjälpa mig.
- Be min mamma om hjälp. - Hon orkar inte ta hand om oss båda två.
Visa mig din arm.
- Brände han dig? - Ja.
Titta här.
Det blir bättre när nån hittar dig. Då kan du sova.
POJKE HITTAD DÖD
MISSHANDLAD TILL DÖDS
FÖRÄLDRARNA GRIPNA
Det var en gång en liten pojke och en mamma.
De kom till ett helt nytt ställe.
De hade ingenting utom varandra.
En dag gick de ut i skogen...
...som låg precis där de bodde.
Och där gick de vilse.
Plötsligt såg de nåt glittra mellan träden.
När de kom dit...
...så såg de...
...att det var en sjö.